ДОГОВІР
між Україною та Федеративною Республікою Німеччина про розвиток широкомасштабного співробітництва у сфері економіки, промисловості, науки і техніки 
ДАТА ПІДПИСАННЯ: 10.06.93 р.
ДАТА НАБУТТЯ ЧИННОСТІ: 05.11.93 р.
Україна та Федеративна Республіка Німеччина, що надалі іменовані "Договірні Сторони", 
керуючись принципами і положеннями Заключного акта Наради з безпеки і співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року, Паризької хартії для нової Європи від 21 листопада 1990 року, а також іншими документами НБСЄ, з твердими намірами, після оголошення державної незалежної України 24 серпня 1991 року і створення єдиної Німеччини 3 жовтня 1990 року, будувати взаємовідносини на обов'язковій міжнародно-правовій основі і відповідно до Спільної декларації про основи відносин між Україною та Федеративною Республікою Німеччина від 1 червня 1993 року і широко розвивати їх, 
будучи впевненими в тому, що широкомасштабне співробітництво в сфері економіки, промисловості, науки і техніки між Україною та Федеративною Республікою Німеччина сприятиме підвищенню добробуту населення обох держав і внесе суттєвий вклад в справу налагодження відносин на основі довіри між двома державами, 
беручи до уваги рішучість України здійснювати перехід до демократії та ринкової економіки, сповнені бажання сприяти економічному співробітництву в Європі, домовились про таке: 
Стаття 1 
Договірні Сторони, керуючись принципами рівності, недискримінації і взаємної вигоди, докладатимуть зусиль по неухильній інтенсифікації і диверсифікації двосторонніх відносин у сфері економіки, промисловості, науки і техніки. 
Стаття 2 
Договірні Сторони сприятимуть торгівлі та співробітництву між підприємствами і організаціями обох держав шляхом вжиття належних заходів на основі відповідного національного законодавства і відповідно до міжнародних зобов'язань. 
Враховуючи, в зв'язку з цим, значення питань фінансування і надання середньострокових і довгострокових кредитів, вони у вказаних цілях надаватимуть гарантії для експортних кредитів на можливо сприятливих умовах, дотримуючись відповідного національного і міжнародного права. При цьому Договірні Сторони враховуватимуть взаємозв'язок між експортними гарантіями і економічним та фінансовим потенціалом відповідної іншої Договірної Сторони. 
Договірні Сторони підтверджують свою згоду на співробітництво в рамках міжнародних фінансових організацій, включаючи Європейський банк реконструкції та розвитку. 
Договірні Сторони створюватимуть правові і матеріальні передумови для забезпечення безперешкодних контактів між підприємствами і організаціями обох держав. 
Важливу роль для здійснення цієї мети Сторони надають Бюро представника німецької економіки в Україні і відповідній українській організації в Німеччині, якщо Україна вирішить відкрити таку організацію. 
Сторони заявляють про свою готовність всебічно сприяти їх діяльності. 
Стаття 3 
Договірні Сторони усвідомлюють значення точної і актуальної економічної і ділової інформації. Тому вони взаємодіятимуть в забезпеченні надання підприємствам та іншим організаціям - учасницям двостороннього економічного співробітництва необхідної для розширення економічних відносин між обома державами інформації згідно з законодавством кожної з Договірних Сторін. Зважаючи на значення, яке мають достовірні й порівняльні статистичні дані для поглиблення економічних відносин між обома державами, Договірні Сторони виступають за тісне співробітництво між Федеральним статистичним відомством Міністерством статистики України та Федеративної Республіки Німеччина. 
Стаття 4 
Договірні Сторони заявляють про свою готовність ліквідувати або поступово усувати перешкоди для ділових відносин між підприємствами і організаціями обох держав. Для запобігання виникненню таких перешкод через різницю в нормах вони виступають за те, щоб компетентні органи тісно співробітничали в цій галузі. Деталі такого співробітництва будуть урегульовані окремими домовленостями. 
Стаття 5 
Договірні Сторони заявляють про свою готовність давати підприємствам і організаціям відповідної іншої Договірної Сторони, в рамках своїх міжнародних зобов'язань, максимально широкі права доступу до ринку. На цій основі Федеративна Республіка Німеччина виступатиме за те, щоб Європейське Співтовариство дало Україні ті ж пільги, які вона дає іншим державам з тотожним міжнародним статусом. 
Стаття 6 
Договірні Сторони заявляють про свою готовність сприяти, згідно з діючим в кожній з держав законодавством, створенню філіалів фірм і організацій. При цьому вони керуються принципом вільного вибору місця знаходження філіалів. Фірмам і організаціям обох держав в рамках діючих міжнародних зобов'язань повинен бути наданий не менш сприятливий режим, ніж фірмам і організаціям третіх держав. Це положення однаковою мірою діє у відношенні прийому на роботу і трудової діяльності спеціалістів і керівників в рамках діючого законодавства відповідної держави. 
Договірні Сторони, в рамках національного законодавства і у відповідності з міжнародною торгівельною практикою, дозволяють філіалам фірм і організацій за місцем знаходження на території відповідної іншої Договірної Сторони імпорт устаткування і матеріалів, необхідних для поточної роботи філіалу. 
Договірні Сторони забезпечуватимуть максимально можливі полегшення громадянам відповідної другої держави, які тимчасово знаходяться відповідно в іншій державі з комерційними цілями, і є керівними співробітниками або спеціалістами з особливими знаннями про їх фірму, або спеціалістами з вищою освітою чи висококваліфікованими спеціалістами з порівнянною освітою, а також їх найближчим родичам у питаннях вільного пересування по відповідній території, а також у питаннях видачі дозволу на перебування і роботу, і виконання інших формальностей, що необхідні для здійснення ділової або пов'язаної з нею діяльності у відповідності з діючим в кожній із держав законодавством. 
Договірні Сторони співробітничатимуть однаковою мірою на основі положень діючого законодавства з питань забезпечення по можливості сприятливіших умов перебування і діяльності їх громадян, які приїжджають на територію відповідної іншої Договірної Сторони з метою заробітку. 
Стаття 7 
Вільний вибір форм економічного співробітництва, яке включає спільне виробництво, спеціалізацію, субпідряди, ліцензійні угоди, спільні і самостійні підприємства й інші форми капіталовкладень, які здійснюються у відповідності з діючим в кожній із держав законодавством, не підлягає ніяким обмеженням на території відповідної іншої Договірної Сторони. 
Стаття 8 
Договірні Сторони в межах своїх можливостей вживатимуть відповідних заходів щодо сприяння торгівлі з метою диверсифікації і якісного удосконалення взаємного товарообігу. Сюди відносяться сприяння участі в ярмарках і виставках, проведення семінарів, а також інші контакти, що сприяють взаємній торгівлі. 
Стаття 9 
Договірні Сторони погодились приділяти особливу увагу співробітництву у виробництві, зберіганні, переробці й розподілі сільськогосподарської продукції. З цією метою вони в межах своїх можливостей підтримуватимуть і заохочуватимуть відповідну діяльність підприємств і організацій обох держав, зокрема, в галузі виготовлення машин і устаткування для виробництва, зберігання, переробки і транспортування сільськогосподарської продукції. 
Стаття 10 
Договірні Сторони досягли єдиної думки про те, щоб в межах своїх можливостей підтримувати і заохочувати співробітництво підприємств та організацій обох держав в таких галузях: 
- хімія і фармацевтика; 
- машинобудування; 
- інфраструктура, транспорт і телекомунікація; 
- металургія; 
- регіональне планування, житлове і міське будівництво. 
Цей перелік не є вичерпаним. Співробітництво здійснюватиметься в усіх галузях економіки, які становлять взаємний інтерес, за участю, передусім, середніх і малих підприємств. 
Стаття 11 
Договірні Сторони згодні з тим, що велике значення для успіху зусиль по реорганізації української економіки має переведення військового виробництва на цивільну продукцію (конверсія). Тому вони домовились про тісне співробітництво в цій галузі і в межах своїх можливостей підтримуватимуть відповідні проекти. 
Стаття 12 
Договірні Сторони інтенсифікують співробітництво в галузі раціонального екологічно нешкідливого використання сировинних матеріалів і енергоносіїв в межах діючих в цій сфері організацій і посилаються в зв'язку з цим на двосторонню Угоду про співробітництво в галузі охорони навколишнього середовища від 10 червня 1993 року. Вони заявляють про свою готовність поширювати промислове і науково-технічне співробітництво на такі сфери, як екологічний моніторинг, запобігання технологічним небезпекам і аваріям, обробка і кінцеве захоронення токсичних і небезпечних відходів, запобігання і зменшення забруднення повітряних і водних басейнів. 
Стаття 13 
Договірні Сторони в межах своїх можливостей сприятимуть науково-технічному співробітництву відповідно до Спільної заяви Державного Комітету України з питань науки і технологій та Федерального Міністерства наукових досліджень і технологій ФРН про науково-технічні відносини. З цією метою вони підтримуватимуть контакти і співробітництво між вченими, спеціалістами, науковими організаціями і підприємствами обох держав при вирішенні науково-технічних проблем і здійснення спільних дослідних проектів. 
Конкретні питання цього співробітництва безпосередньо погоджуватимуться між організаціями Договірних Сторін, які беруть в ньому участь. 
Стаття 14 
Договірні Сторони визнають вирішальне значення ефективного захисту прав інтелектуальної власності для економічного, промислового і науково-технічного співробітництва. Вони заявляють про свою готовність до співробітництва в цій сфері, в яку, зокрема, входять авторські права, патенти, корисні моделі, промислові зразки і моделі, товарні знаки, торгові найменування, виробничі і комерційні секрети, технологія, "ноу-хау" і "гудвіл", і обмінюватись інформацією про правові приписання і процедури, які діють на їхніх територіях для захисту інтелектуальної власності. 
Стаття 15 
Договірні Сторони підтверджують свою думку про те, що заохочення і взаємний захист інвестицій на відповідній території є важливою передумовою успішного економічного співробітництва і залучення інвестицій з території іншої Договірної Сторони. Деталі регулюються Угодою про сприяння здійсненню і взаємному захисту інвестицій між Договірними Сторонами від 15 лютого 1993 року. 
Стаття 16 
В цілях інтенсифікації економічних відносин між Договірними Сторонами і сприяння транскордонним інвестиціям підприємств проводитимуться консультації експертів по підготовці Угоди про уникнення подвійного оподаткування у сфері податків на прибутки і майно. 
Стаття 17 
Федеративна Республіка Німеччина заявляє про свою готовність підтримувати створення ринкової економіки в Україні. На додаток до заходів по наданню допомоги, які проводяться міжнародними організаціями, вона пропонує консультативну і технічну допомогу. Вона готова надавати Україні той досвід, який був накопичений під час переходу від планового господарства до ринкової економіки в нових Федеральних землях Федеративної Республіки Німеччина. 
Договірні Сторони погодились про тісне співробітництво у створенні ринкових структур в Україні шляхом надання відповідної консультаційної підтримки, зокрема, по створенню умов для ринкового господарства. Федеративна Республіка Німеччина готова також надавати консультаційну підтримку при створенні мережі соціального забезпечення. 
Договірні Сторони досягли єдиної думки про те, що консультаційна підтримка в галузях економіки повинна бути зосереджена переважно на таких основних напрямках: 
- приватизація і демонополізація підприємств, торгівлі і сектора розподілу товарів; 
- утворення структур середнього і малого підприємництва; 
- утворення системи по наданню фінансових послуг; 
- сільськогосподарський сектор; 
- співробітництво в галузях безпеки ядерних реакторів. 
Умови консультативної діяльності німецьких експертів в Україні будуть урегульовані окремою міжурядовою угодою. 
Стаття 18 
Договірні Сторони згодні з тим, що професійна підготовка і підвищення кваліфікації спеціалістів і керівних кадрів економіки мають велике значення для проведення процесу ринкових реформ. Вони, в зв'язку з цим, звертають увагу на Протокол між Урядом України і Урядом Федеративної Республіки Німеччина про співробітництво в галузі професійної підготовки і підвищення кваліфікації спеціалістів і керівних кадрів економіки і економічної адміністрації від 16 лютого 1993 року. Федеративна Республіка Німеччина заявляє про свою готовність розповсюджувати існуючі програми сприяння на Україну і, по можливості, розширити їх. Договірні Сторони стимулюватимуть свої підприємства і організації, інтенсифікуватимуть своє співробітництво в галузі професійної підготовки. 
Стаття 19 
Договірні Сторони єдині в тому, що самоврядувальні економічні спілки, асоціації, інші недержавні структури управління економікою, є міцною складовою частиною ринкового устрою. Федеративна Республіка Німеччина заявляє про свою готовність в межах своїх можливостей підтримувати і заохочувати зусилля України, що направлені на утворення вищезазначених структур, зокрема, системи торговельно-промислових, а також ремісничих палат. 
Стаття 20 
Договірні Сторони дотримуються єдиної думки про те, що українсько-німецька Рада з питань співробітництва створює організаційні рамки для економічного співробітництва обох держав. Завдання Ради з питань співробітництва полягає в тому, щоб дати імпульс економічним відносинам обох держав і діловим контактам між їхніми підприємствами і визначити пріоритети в сфері співробітництва Договірних Сторін з метою сприяння процесу ринкових реформ в Україні. 
Рада з питань співробітництва проводитиме свої засідання по черзі на території кожної з Договірних Сторін. Засідання проводитимуться за умови спільного головування керівних представників Уряду України і Федерального Міністерства економіки Федеративної Республіки Німеччина. 
Порядок денний окремих засідань Ради з питань співробітництва визначатиметься Договірними Сторонами завчасно. При цьому Договірні Сторони керуватимуться вимогами тематичної гнучкості і ефективності проведення засідань. В спільних засіданнях братимуть участь керівництво підприємств та інші відповідальні представники економіки обох держав. 
При Раді з питань співробітництва існує робоча група по консультаціям в сфері ринкової економіки, діяльність якої в основному здійснюється під керівництвом представників Урядів Договірних Сторін. 
Договірні Сторони єдині в тому, що засідання Ради з питань співробітництва, в кожному випадку, мають бути використані для обміну думками з питань економічної політики. 
Стаття 21 
Україна висловлює бажання про якнайшвидшу інтеграцію в світову систему розподілу праці і міжнародної торгівлі. Федеративна Республіка Німеччина погоджується підтримувати відповідні зусилля України. 
Договірні Сторони прагнутимуть до тісного співробітництва з усіх сфер цього договору в міжнародних організаціях і установах, членами яких вони є або збираються стати. 
Стаття 22 
Цей Договір набуває чинності в день, коли Уряди Договірних Сторін повідомлять один одного шляхом обміну нотами про те, що необхідні внутрішньодержавні процедури для набуття ним чинності виконані. День надходження останньої ноти буде розглядатися як дата набуття чинності. 
Стаття 23 
Цей Договір укладається строком на десять років. Потім він автоматично продовжується на кожні п'ять років, якщо жодна з Договірних Сторін в письмовій формі не зробить заяву про його денонсацію не пізніше, як за шість місяців до закінчення строку його дії. 
Стаття 24 
З дня набуття чинності цим Договором втрачає чинність у відношеннях між Україною і Федеративною Республікою Німеччина Договір між Союзом Радянських Соціалістичних Республік і Федеративною Республікою Німеччина про розвиток широкомасштабного співробітництва у сфері економіки, промисловості, науки і техніки від 9 листопада 1990 року. 
Здійснено у м. Києві 10 червня 1993 року в двох примірниках, кожний українською та німецькою мовами, при цьому обидва тексти мають однакову силу. 
  
За Україну 	За Федеративну Республіку
Німеччина 	
(підпис) 	(підпис) 	
Леонід Кравчук 	Гельмут Коль